Markova pripoved o velikonočnem dogodku je tako pretresljiva, da je že najzgodnejša Cerkev čutila potrebo, da jo dopolni.
![](/storage/app/media/Weekly/67/15/2EE6FA25B63E8645C125825E00433735-1.jpg)
Markova pripoved o velikonočnem dogodku (16,1-8), ki jo letos poslušamo v bogoslužju velikonočne vigilije, je tako pretresljiva in provokativna, da je že najzgodnejša Cerkev čutila potrebo, da jo nekoliko dopolni. Srečamo se z ženami, ki so spremljale Jezusa vse od Galileje in mu stregle ter so prve po prazniku pohitele h grobu, da bi mazilile njegovo telo. A dejansko iščejo mrtvega. Mrtvemu želijo izkazati svoje spoštovanje in ljubezen. Kljub temu da je Jezus verjetno ob vsaki napovedi svojega trpljenja in smrti, ki ga je čakala v Jeruzalemu, napovedal tudi svoje vstajenje, v to ne one ne njegovi najbližji niso zares verjeli. Kljub veličastnemu in pretresljivemu dogajanju v zadnjih tednih okrog Jezusa, ko so bile verjetno tudi same priča obuditvi mrtvega Lazarja, ki je do konca prestrašilo in zakrknilo judovske voditelje, kljub temu da so verjetno slišale za besede,...